Тексти хайку як інноваційний засіб вивчення/викладання іноземної мови - КОЗЛОВСЬКА, А. (ВИЩА ОСВІТА УКРАЇНИ У КОНТЕКСТІ ІНТЕГРАЦІЇ ДО ЄВРОПЕЙСЬКОГО ОСВІТНЬОГО ПРОСТОРУ, 2020)
Хайку - жанр традиційної японської ліричної поезії, відомий з 16 століття. У самостійний жанр ця поезія, яка носила тоді назву хокку, виділилася в 16 столітті. Сучасну назву було запропоновано в 19 столітті поетом Масаока Сікі. Поет, що пише хайку, називається хайдзін. Одним з найвідоміших представником жанру був і досі залишається Мацуо Басьо. Оригінальна японське хайку складається з 17 складів, що становлять один стовпець ієрогліфів. Цікаво, що хайку ділиться у співвідношенні 12:5 (або на п’ятому складі, або на дванадцятому). Хайку прийнято перекладати як тривірш. У класичних хайку центральне місце займає природний образ, явноабо неявно співвіднесений з образом людини. Хайку пишуть тільки в теперішньому часі: автор записує свої безпосередні відчуття. Зазвичай хайку не має назви і не має рими. Це справжнє мистецтво - в трьох рядках описати момент, де кожне слово вагомо і значимо.